När jag var 10 fick jag min första kemilåda.
Jag har varit såld på bägare och provrör sen dess.
Mamma sa att mina försök antingen skulle förbättra världen-
-eller spränga huset i bitar.
Det kändes som i en gammal film.
Ljudet av regn och åska, blixtar-
-och jag som jobbade med ett hemligt projekt.
Jag vet inte varför-
-men den här gången skulle allt fungera.
Nu skulle jag hitta formeln som jag sökt efter så länge.
Men jag visste att varje droppe kunde göra framgång till flopp-
-eller vara skillnaden mellan Jekyll och Hyde.
Alla så kallade plötsliga genombrott-
-har garanterat år av misslyckanden bakom sig.
Och när alla försök äntligen ska ge frukt-
-så får du lätt ett tunnelseende.
Du ser bara glasrör, och resten av världen försvinner.
Tjena, Harry. Fastnade du i regnet?
- Nej, jag gick genom en biltvätt. - Du har varit borta länge.
Är inte arbetet klart snart?
Jo, snart. Nu är det dags för testet.
- Vilket test? - Det slutgiltiga testet.
Vänta. Om du har fel bromid där i då?
Hur är det, kompis?
Säg nåt.
Det är grymt. Du måste testa.
- Inte innan du säger vad det är. - Alkoholfri äggtoddy.
Alkoholfri äggtoddy?
- Du skojar? - Nej.
Behöver världen det här?
- Vad har du gjort med fingret? - Vetenskapens faror.
Jag hoppas att utvecklandet har gått fort.
14:e december igen.
Att det redan har gått 25 år...
Jag är glad att du är här. Särskilt idag.
När du lockade med Gretzky och Oilers, så var det värt resan.
Ja.
Det har gått två timmar.
Operationen mot Phoenix Foundation kommer inte fungera.
Jag har inte bett om din åsikt.
Hur länge ska vi vänta?
Tills Murphy kommer ut.
Varför tror du att huset är tomt?
Det är söndag kväll. Det är bara Murphys bil här.
Nån annan kan komma. Kanske Karl...
Inga namn!
Frihetsfronten har anlitat mig för det här.
Du ska bara hjälpa mig.
Vi går in och aktiverar bomben-
-byggnaden sprängs och vi går härifrån-
-och ses aldrig igen. Är det uppfattat?
- Ja. - Bra.
Det ska bli så kul att se Gretzky och hans Oilers. Sitter vi nära isen?
Nära nog att höra svordomarna.
Jag har aldrig sett Gretzky på riktigt.
Trodde att jag aldrig...
- Vad är det? - Biljetterna
- Var är de? - Jag vet inte.
Har du sumpat dem? Jag har åkt från Minnesota för det här.
Låt mig tänka.
Jag fick dem på kontoret. Ner till datorn, tillbaka till kontoret...
De måste vara på Phoenix-kontoret.
Vi hinner fortfarande till första nedsläpp.
Där är Murphy.
- Murphy är en kvinna! - Vilka falkögon du har.
Kom igen.
Sitter inte du på åttonde våningen?
Fysik eller nåt sånt?
- Fjärde. Befolkningsstatistik. - Just det.
Jag tyckte att jag kände igen dig.
Victoria James.
Susan Murphy.
Hitta bilnyckeln och lägg henne i bagageluckan.
Vänta!
...att jag kände igen dig.
- Victoria James. - Susan Murphy.
Jag gillar fjunet, Harry.
Tog raklöddret slut?
Jag glömde bort det i morse.
Harry Jackson, nu är du sträv som ett sandpapper. Du kan väl raka dig?
Det måste ha varit 20 år sen vi såg en match ihop.
Ja.
Och jag vill inte missa nåt av den.
Det är lugnt. Jag kan alla genvägar.
Kommer du ihåg när du var liten och jag lärde dig åka baklänges?
Det glömmer jag aldrig. En hel vinter på häcken.
Du har aldrig tänkt på att ha dörrar?
Ingen passagerare har trillat ut än.
Vart i jösse namn är du på väg?
Pappa, vem är Jösse?
Har du pratat med farfar Harry?
Ja.
Vem är Jösse?
Varför väljer fronten henne? Hon tror inte på vår kamp.
- Hon vill bara ha pengar. - Vi har tagit in folk förr.
Hon fixade bomben på flygplatsen. Hon ska vara bra.
Varför smällde inte bomben då?
För att mina hjälpredor i princip bjöd in polisen.
Och experterna från Phoenix Foundation.
Vi gillar dem inte mer än du. Och de kommer att få betala priset.
Jag struntar i dina skäl.
Jag tänker detonera bomben så att den inte kan spåras.
Håll dörren öppen och vänta på signal.
- Ursäkta? - Jag har förlorat min röst.
Kom igen!
Lås in honom i hissen.
- Vilken våning? - Åttonde, vid huvuddatorn.
Lås upp en av hissarna.
Du kommer att gilla Phoenix Foundation.
Jag hinner inte med en guidad tur nu.
- Kom igen nu. - Ta det lugnt.
Matchen är 60 minuter. Det är gott om tid.
Kortet är godkänt. Röstidentifiering, tack.
Susan Murphy.
Bandspelaren fungerade perfekt!
Den är digital, med laserstöd. Jag har byggt den.
Vad ska du med datorn till? Varför spränger vi inte bara huset?
För att detonera bomben måste jag göra nåt först.
Gissa vad det är?
- Hitta den? - Duktigt.
Hej. Hur är läget?
- Var är Lou? - Sjuk. Infuensa, tydligen.
Ja, det går nu.
Jag heter MacGyver. Jag står på listan.
Jag glömde hockeybiljetter där uppe.
- Han är med mig. - Jag låser upp hissen.
Det vore schysst.
Ta tvåan.
- Hur går det för oss? - Det går bra för mig.
Släck cigaretten!
Konstigt att du slapp Visa legitimation.
Du sa att jag var med dig.
Ja, men de brukar vara mer noga med vem de släpper in.
Det är två killar på väg upp.
Jag har inte hittat den än.
Ta grejerna och stick. Vi ses i trapphuset.
Vi kommer aldrig att hinna.
Vi måste ha biljetter för det.
Kortet är godkänt. Röstidentifiering, tack.
MacGyver.
Söndag kväll. Vilket engagemang.
Snarare rädsla.
Har inte min chef siffrorna i morgon bitti är jag rökt.
Jag heter MacGyver. Det här är min farfar, Harry Jackson.
Susan Murphy. Jag har hört om dig.
- Nåt bra? - En del.
- Vi måste gå. - Vi ska.
Vad gör du?
Jag letade siffor för befolkningsstatistiken.
- Du? - Javisst, Harry.
- Vi ses. - Det gör vi.
Jag glömde inte biljetterna vid datorerna. De är här nånstans.
Där är den.
Trevligt att träffas.
Din vän Pete kanske tog dem?
Nej, han gillar inte hockey.
Hur kan du jobba för nån sån?
Säg åt honom att låsa hissarna och säkra trapphusdörren.
Be honom kapa telefonförbindelsen...
-...men inte interntelefonen. - Varför det?
Gör som jag säger bara.
Vi hörs på telefonen snart.
- Ska vi spränga huset nu? - Snart.
Vi hinner nog inte.
Var optimist, Harry.
Jag är optimistisk till att vi missar matchen.
Frihetsfronten.
Ja, jag har hittat bomben.
Men det är en MacGyver här.
Var det inte han som stoppade ditt mordförsök i Kuwait?
Ja, jag trodde väl det.
Ja, men det ingick inte i överenskommelsen.
Nu vet jag!
När Pete och jag kom upp hit så pratade vi om Tompkins-akten.
- Vad letar du efter? - Tompkins-akten. Där är de!
Ja, men hur mycket är MacGyver värd för dig?
Bättre än så kan du.
Okej.
- Hämta MacGyver och gubben. - Varför det?
Vi ska ju bara detonera bomben.
Han kommer att ta sig ut innan bomben sprängs.
MacGyver är den bästa de har. Om han är död hjälper det er kamp.
Du vet inget om vår kamp.
Nej, men jag vet mycket om 100000 dollar, som fronten betalar.
Hitta honom. Döda honom. Döda båda två.
Jag trodde aldrig att vi skulle hinna.
De skulle Visa sig förr eller senare.
- Vid min ålder är "förr" att föredra. - Du kommer leva för alltid.
Det trodde jag också.
Jag tror att jag stoppar raringarna i fickan.
Jag stoppar raringarna i fickan.
Varför ska jag kalla dig Harry?
- Jag heter det. - Men du är min farfar.
Ja.
Men "farfar" är för gubbar.
Jag heter Harry.
Din tur.
Vad är det för fel?
De har väl inte glömt oss och låst allt?
Nej, vi har inte skrivit ut oss.
Men nånting är skumt.
Läppstift.
Va?
Susan hade läppstift, men inga märken på cigaretten.
Vilken cigarett?
Kände du inte röken?
Det låg en cigarett utan läppstiftsmärken i askfatet.
Och hon jobbade med befolknings- statistik. Då är hon på fel våning.
En ny säkerhetsvakt...
Jag gillar inte det här. Vi kollar trapphuset.
- Vad gör du? - Tyst!
Herregud, Harry!
Varför skjuter de på oss?!
Det måste vara hett eftertraktade biljetter.
Vad gör du?
Ser till att göra dörren trögare.
Kom.
- Vi rusar, Harry. - Lätt för dig att säga.
Du har inte mina knän.
Öppna väskan, men ta inte ut nåt.
Rör inte det där!
Är det bomben? Det ser ut som en liten portfölj.
Det är mer praktiskt än en papperspåse.
- Vad heter du förresten? - Fred. Men du ville ju inte veta.
Ditt vill jag minnas.
Nu kör vi.
Det här är en nödutgång. Den ska inte vara låst.
Ett New York-lås. Ju hårdare du trycker, desto starkare blir det.
Vem satte dit det?
Gissningsvis killen vid disken.
- Så vi är fast här inne? - Ja.
- Varför gör de så? - Jag har inte en aning.
- Vart är vi på väg? - Till labbet på tredje våningen.
Där kanske vi hittar nåt som kan öppna dörren.
Hur är det?
Förut svettades jag inte när jag sprang.
Det är hemskt att bli gammal.
- Åldern sitter bara i sinnet. - Mitt sinne säger att jag är gammal.
Jag ringer Pete. Han får saker att hända.
Linjen är död. Nu måste vi till labbet.
De måste vara nånstans.
Varför tog du inte bara med en ny bomb?
Den här får inte vara kvar.
Jag har byggt den. Designen är som ett fingeravtryck.
Ju längre de studerar den, desto närmare mig kommer de.
Jag vill inte ha nån nära mig.
De måste ha nåt skäl att jaga oss.
Vet du några hemligheter om stället?
Nej, stiftelsen begraver sig bara i forskningsarbete.
Vi kommer bli begravda om vi inte hittar på nåt.
Om vi inte kan trycka oss förbi låset kanske vi kan få bort det.
Vad tänker du på?
Torrbatterier, koppartråd och en järnstång.
- Jag fattar. Det borde funka. - Jag hoppas det.
Där är våra 24 volt elström.
Här har vi järnstången.
Och här inne har vi godsakerna, Harry.
Jag visste det.
Hjälper du mig?
Påminner det dig om min magnet?
Brukade plocka upp hästskospikar i stallen.
Det känns konstigt att inte vara på gården så här års.
Ja, jag vill alltid vara ensam vid den här tiden.
Ja, jag frågar varje år. Jag blev förvånad när du tackade ja.
Förut, hemma hos dig...
Jag var borta så länge, för jag kunde inte minnas var jag var.
Allting såg likadant ut.
Du känner inte till området.
Det är inte det.
Förra månaden, när jag var ute och plöjde, så hittade jag inte hem.
Jag har jobbat där i 20 år.
Varför har du inte sagt nåt? Det är vad familjer är till för.
Jag var rädd för bussresan.
Jag hade en bild i huvudet, att jag skulle dö på bussen, alldeles ensam.
Det är jag rädd för.
Jag trodde inte du var rädd för nåt.
Inte förrän nu.
När jag var liten och hade mardrömmar så sa du alltid:
"Det är värre att vara rädd när man är ensam."
Det stämmer.
Du är inte ensam, Harry.
Inte jag heller.
Vi fattade det bara inte.
Okej.
Gör du det här bara för pengarna?
Nej, Fred, inte bara för pengarna.
Jag får ju jobba med proffs som du.
Vissa av de här ser ut som hämtade ur Blixt Gordon.
Blixt Gordon passerade vi för länge sen.
- Är det här en ljudpistol? - Rakapparat
Labbchefen börjar få stubb vid lunch.
Köper du lite cigarrer åt mig? De har tagit slut.
Jag ska få en rakapparat.
När du kommer tillbaka så ska du få...
- Färdig? - Kör försiktigt, Jim.
- Det ösregnar. - Vi ses snart.
Harry?
Hör du mig?
Javisst.
Inte än.
Nu har du sett en del av huset ändå.
Ja, men jag kommer knappast betala för guidningen.
Händer sånt här dig ofta?
Ja, faktiskt.
Håll i stången. Snart kan vi gå härifrån.
SVAVELVÄTE
Låset sitter som berget.
Ruttna ägg.
Det är svavelväte. Det kommer döda oss.
Ge mig halsduken och ta av dig rocken.
Andas genom den.
Ställ dig på lådorna.
Gasen är mer koncentrerad på golvet.
Jag behöver ström för att öppna dörren.
Glödlampa.
Det tar för lång tid och kräver för mycket jobb.
I normala fall behöver jag inte säga det här-
-men stå väldigt stilla.
Kan den utlösas?
Jag är en staty.
- Är den aktiverad? - Jag trodde att det var nytt för dig.
Jag fick dem.
MacGyver och gubben.
Låste in dem och drog på gasen. De är nog döda nu.
Levde de när du gick? Jag vill vara säker på att de är döda.
- Bomben då? - Ingen fara.
Jag aktiverar den inte förrän jag vet att de är döda.
Jag ska sätta timern. Ge mig vajern.
- Vad gör du? - Har du nånsin...
...gnuggat fötterna mot mattan och sen gett nån en stöt?
Det är vad jag gör. Vi behöver bara en liten gnista.
Kom igen, Harry.
Jag fixar det inte.
- Vänta på mig här inne. - Varför där?
Du kan inte stå i korridoren.
De letar nog inte efter dig här.
Jag är snart tillbaka.
Två saker hindrade oss från att komma ut:
Låset på dörren och vakten som satte dit det.
För att flytta låset från min sida-
-så behövde jag ett elektriskt hjälpmedel.
Ett som kunde rubba låset.
En mekanisk operation.
För att få bort vakten så behövdes det en mer personlig touch.
När Ben Franklin stod med draken och nyckeln i stormen-
-så förstod han inte hur viktig elektriciteten blev i framtiden.
Jag hoppades att Franklins upptäckt skulle ge mig en framtid.
Genom att föra strömmen från batterierna genom stålet-
-så ville jag få elektronerna att lägga sig i rader.
Om spänningen var hög nog så kunde jag rubba låset.
En elektromagnet.
- Titta vad jag hittade. - Var är MacGyver?
Han är på väg härifrån för att hämta polisen.
Harry var det, va? Slå dig ner.
Är du hjärnan bakom allt?
- Jag trodde att du jobbade här. - Bara ikväll.
Bind honom.
Harry?
- Var är ungen? - Bry dig inte om honom.
Vad pratar du om?
Vad gör du nu?
Enligt min överenskommelse med Frihetsfronten kan du offras.
Och du irriterar mig.
Mr MacGyver?
Allt jag har hört om dig är sant. Du är väldigt påhittig.
Det beundrar jag. Trots det-
-så aktiverar jag Frihetsfrontens bomb, som sprängs om 15 minuter.
Jag går härifrån nu. Du får göra detsamma.
Men det vill du nog inte.
För din farfar sitter på bomben.
Säg hej till honom, Harry.
Stick härifrån!
Du hör?
Jag har honom här.
Och om jag är en människokännare så kommer du leta efter honom.
Adjö, mr MacGyver.
Du måste vara knäpp.
Du är helt galen!
Adjö med dig med, Harry.
Första parkett, Harry.
- Kortet godkänt. - Kom igen.
- Röstidentifiering, tack. - MacGyver.
Jag visste att om vi nånsin skulle få se Gretzky spela-
-så var jag tvungen att desarmera bomben.
Men först skulle jag hitta den.
Det kändes inte så svårt-
-för Phoenix Foundation har en så detaljerad förteckning-
-att man kan se hur många gem som finns i ett förråd.
Jag visste att du skulle kolla förteckningen.
Jag är ju en påhittig man.
Du skulle ju gå?
Du får inte hitta bomben och desarmera den.
- Klarar jag det, tror du? - Var inte blygsam.
Alla vet vad MacGyver kan.
Vem är du då?
Victoria James.
Den här veckan.
Du har nog sett en del av mina jobb.
Vi har mycket gemensamt.
- Vi är båda proffs. - Visst.
Men det här proffset tar inte gisslan.
Jag behövde Harry för att hålla dig kvar.
Jag försvann inte, så släpp honom.
Tyvärr.
Inget personligt.
Adjö, MacGyver.
- Ger du upp? - Det här blir ett prov.
Må bäste kämpe vinna.
Jag väntade mig hårdare motstånd.
- Jag är ledsen. - Det gör inget.
Jag hade kul. Men nu måste jag gå.
När du vill att tiden ska gå så gör den aldrig det.
Men när du har ont om tid så försvinner den kvickt.
Jag vet, grabben.
- Mr Harry Jackson? - Ja.
Din fru Celia Jackson och svärson James MacGyver...
- Vad hände? - Jag är hemskt ledsen, sir.
Det skedde en olycka. Bilen körde av vägen, ner i Miller's Creek.
De drunkade båda två.
Jag är ledsen.
MINNET RADERAT
Jag tänker inte förlora dig också, Harry.
Harry?
Jag hoppas att du hör mig. Lyssna noga isåfall.
Vi kommer att klara oss.
Jag är på åttonde våningen. Du måste ge mig nån signal.
Vi hinner fortfarande till tredje perioden.
Men jag behöver en signal. Vad som helst.
Min chans att hitta Harry här-
-var lika stor som att smyga in i Fort Knox via bakdörren.
Om det inte fanns en bakdörr i förteckningen som hon inte raderat.
Alla datorer här har back-up-minne ifall viktiga data går förlorade.
Jag var tvungen att hitta förteckningens.
Man måste kunna datasystemet för att komma åt en back-up-fil.
Det kunde Victoria knappast.
BACK-U P-FI L RADERAD
Jag hade fel.
Femte våningen. Uppfattat, Harry.
Harry?
Harry!
Bomben smäller om ett par minuter!
Vi hinner inte. Jag måste desarmera den.
- Hon sköt honom utan att bry sig. - Hon är död nu.
Det är tre mikrokretsar som apterar bomben.
Kan du få bort dem?
De är integrerade med utlösaren. Om jag rör nåt så är vi rökta.
Jag behöver verktyg.
Du har en minut på dig. Skynda dig!
Jag måste bryta förbindelsen mellan utlösaren och timern.
Jag kommer inte åt dem.
Slit av toppen. Det är bara plast.
Du glömmer kvicksilvret. En rörelse, så smäller det.
Tjugo sekunder!
- Fixade du det? - Jag vet inte.
Härligt!
Fixar jag en sån här kväll så är jag i rätt bra form.
Jag sa ju det. Du kommer aldrig dö.
Nja... Men jag ska överleva hockeymatchen.
Harry!
Kan du inte stanna lite till?
- Jag måste hem. - Varför denna brådska?
Jag har mycket att göra. Jag måste fixa takläckan.
Det måste hålla i 20 år till.
En ny dag-
- Jag saknar dem fortfarande. - Det kommer vi alltid att göra.
Såja.
- Vart ska du? - Med dig.
Va?
Du packade ner mina grejer i din väska.
Och så vill jag umgås med min farfar.